Band nummer 8, en intervju med en dam vid namn Makower genomförs av Joanna Wróblewska.
Vill du presentera din familj för oss?
Här ser du min närmaste familj, en dotter, en son och barnbarn.
Jag vill börja med min son, Józef Makower, född den 18 februari 1949.
Han är medicine doktor.
Min dotter, Irena Makower, föddes den 7 juli 1950.
Mitt barnbarn, Daniel Makower, föddes den 12 augusti 1971.
Bartek Zuber föddes den 24 juli 1974.
Min dotter, Kasia Zuber, föddes den 5 september 1982.
Min dotter, Irena Makower, föddes den 5 september 1982.
Här vill jag avsluta min presentation av mina barnbarn, för det är alla.
Józef, jag skulle vilja fråga dig hur du upplevde din barndom som barn till föräldrar som gått igenom gettot.
Var du medveten om det?
Jag var alltid medveten om det, så länge jag kan minnas.
Att mina föräldrar var i gettot, att han flydde från gettot, att han gömde sig för polackerna i Miłosna.
Och att min fars familj och delvis min mors familj dog i Treblinka.
Jag var fullt medveten om det under hela min barndom.
När du gick i skolan i Polen, kände du dig annorlunda än dina kamrater?
Jag var lite annorlunda som barn, men inte för att jag var jude eller att mina föräldrar gick igenom kriget.
Jag tyckte jag var lite annorlunda som barn.
Vilket år och varför kom du till Sverige?
Jag kom 1969, mot slutet av året, med emigrationsvågen, främst av judisk ungdom, men också av andra vuxna människor.
På grund av förföljelse under 1968-1969.
Personligen blev jag aldrig förföljd, men det som hände i Polen då fick mig att åka till Sverige först som turist och sedan träffade jag min blivande fru.
Och sedan kom jag till henne efter några månader.
Din son Daniel är här med dig idag.
Eftersom Daniel inte talar polska, skulle jag be dig säga några ord om honom.
Hur mycket vet han om ditt förflutna och dina mor- och farföräldrars förflutna?
Det är en samvetsfråga, för jag vet inte exakt vad han vet.
Jag har berättat mycket för honom.
Han vet säkert inte lika mycket som jag, för han lärde sig inte direkt av sin farmor, som inte talar svenska så bra.
På polska.
Du talar inte svenska så bra.
Men han vet fler fakta om min familj.
Han vet fler fakta än jag.
Józef, försökte du som jude uppfostra Daniel i judisk anda när han var barn?
Och var han medveten om ditt ursprung från Polen?
Han var medveten om mitt ursprung från Polen, att jag var jude och att jag lämnade Polen av denna anledning, att jag var jude.
Vår familj var dock en emanciperad familj, inte en ortodox familj.
Och i grund och botten skulle jag säga att Hitler sa att de var judar.
Hela denna identifikation och judiskhet har främst att göra med kriget och Hitler, och mindre med djupare upplevelser.
Sådan var familjen.
Så som barn kände du dig väldigt assimilerad, du kände dig inte annorlunda än polackerna.
Nej, nej.
Jag ville att Daniel skulle uppfostras i judisk anda.
Och bland annat åkte jag till Hitlers Kowloon, och Daniel är väldigt judisk.
Det här är hans fästmö, Hanna, från Polen.
Inte från Polen, hennes föräldrar är delvis från Polen.
Känner du dig hemma?
Ja.
För att hon föddes här.
Jag känner mig mer judisk än mina föräldrar, och Daniel ännu mer.
Tack.
Irena, jag skulle vilja fråga dig nu.
Hur gamla var ni när ni insåg att ni var judar och inte katoliker som bodde i Polen?
Vi var katoliker för att vi gick i kyrkan.
Våra barn gick i kyrkan, och våra föräldrar sov på söndagarna, och vi gick i kyrkan med fru Lodzia och Kazia.
För att de var era förmyndare?
Ja, så det hade inget med katolicism att göra.
För mig är religion och judendom två helt oberoende saker.
Det enda är att vi är judar, och det visste jag från början. Vi hörde alltid alla historier om gettot och kriget när vi åt på söndagarna.
Vi är uppkallade efter de människor i familjen som dog.
Józek är efter Henryks bror, och hans syster hade en dotter som hette Irena.
Det var inte alls trevligt att veta att vi var namngivna på det sättet.
Det har att göra med att de kallades så. Min far pratade ofta om hur hans familj förde hans mor, hans syster och Irena till Auschwitz.
Till Treblinka.
Vi visste alltid det, men det var väldigt komplicerat.
Vi gick i kyrkan, och vi var också judar.
Min far var mycket stolt över att han var jude.
När vi pratade med fru Lodzia på kvällen sa hon: "Titta, där är Henryks skugga bakom dörren.
Han vill inte att vi ska säga 'paciorek', men vi kommer att säga 'paciorek'."
Så var det. Det var komplicerat, men vi gillade aldrig kyrkan, och Józek och jag trodde aldrig på det.
Vi gjorde det bara för att vi blev tillsagda.
Skulle du säga att ni växte upp utan tro på Gud eller religion?
Utan tro på någon religion.
Störde det er någonsin under er barndom?
Ja, det var väldigt komplicerat, för alla trodde inte på det, de gillade det, det handlade om nattvard och så vidare, och vi var bara annorlunda.
Hindrade andra barn i skolan er från att känna så?
Elżunia Fabian, som var halvt judisk då, Elka Fabian, minns du?
Nej, det gör jag inte.
Hur som helst, hon gick i skolan.
Den första judiska emigrationen var när jag gick i andra klass, och några av mina vänner åkte till Israel.
Jag minns en pojke jag blev kär i.
Och sedan började det bli lite obehagligt.
Elżunia Fabian sa att Irenka var jude, att Irenka inte gick i kyrkan.
Alla går i kyrkan, men Irenka gillar det inte, hon går inte dit, jag vet inte.
Och till slut ringde hennes föräldrar och bad om ursäkt, och de kom till oss, minns jag.
Minns du? Han var läkare.
Jag minns. Fråga inte, för allt är inspelat.
Upplevde du antisemitism under dina studier i Polen?
Antisemitism var en oskiljaktig del av Polen.
Vi hade alltid anonyma telefonsamtal hemma, alltid, så länge jag minns.
Åtminstone sedan jag började bära hörlurar, varje dag, en gång i veckan, eller något sådant.
Det var en del av allt.
Men jag kände inte antisemitism på något särskilt sätt.
Tvärtom, jag tyckte det var bra för alla mina intellektuella och snobbiga vänner att ha sin egen intellektuella jude,
och att ha vänner med honom.
Men jag kände inga judar i Polen.
Jag kände inga judar i Polen.
Så vi uppfostrades helt...
För att du inte hade några vänner.
Ja, de åkte till Israel.
Jag hade inga. Det fanns en judisk skola i Wrocław, men jag visste inget om den.
Nu när du har två barn, hur gamla är de?
Bartek är 22, och Kasia är 14.
Hur försöker du uppfostra dem, och hur mycket vet de om sina morföräldrars öde?
Det är väldigt komplicerat. Vad som var mer komplicerat var resan till Sverige.
Ursäkta, vilket år åkte du till Sverige?
Åttiotvå. Åttioett.
Bartek var 7 år då.
Han visste inte att jag var jude då.
Min man, Zbyszek Zuber, är polack.
Han började första klass, och han skulle gå i religionsskola.
Vi åkte till Sverige, och han fick anpassa sig till Sverige.
Jag tänkte att jag inte skulle komplicera hans liv genom att lägga till att jag var jude.
Men jag var 11, 12, 13. Minns du?
Jag har ingen aning.
Någonstans runt den åldern, för jag tyckte det var dags.
Jag berättade allt för honom. Jag pratade med min mamma, och så vidare.
Det var samma med Kasia, när hon var 11, 12.
Jag ville inte komplicera hennes liv heller.
Det var komplicerat för henne till den grad att hon var en dubbel person.
Jag ville inte lägga till en tredje person till henne.
Nu när du bor i Sverige, har du någon kontakt med den judiska församlingen eller judar i Sverige?
Nej, jag har ingen kontakt med den judiska församlingen.
Däremot känner jag några judar, precis som vilken annan person som helst.
Om jag träffar någon jag gillar, kontaktar jag dem.
Men jag har inga speciella kontakter.
Vilka högtider firar ni hemma?
Vi firar jul, en vanlig katolsk jul.
Barnen älskar det.
Vi gör dikter till presenter.
Och vi firar nyår på ett normalt sätt.
Inte judiskt.
Vi firade det aldrig hemma.
Tack.
Bartek, nu är det din tur.
Bartek, jag skulle vilja fråga dig.
Din mamma berättade att du var ganska stor när du kom till Sverige.
Och att du fick reda på ganska sent vad dina morföräldrar gick igenom.
Tänkte du på deras öden under kriget?
Ställde du de här frågorna till din mormor?
Jag minns inte exakt, men jag tror inte det.
Misstänkte du som barn att din familj var lite annorlunda än andra?
Nej, jag hade inget speciellt intresse för historia.
Jag var mer intresserad av biologi och sådana saker.
Jag tänkte inte på det, jag reflekterade inte över det.
Jag vet att du är biologstudent.
Och att din morfar, Henryk Makower, var professor i mikrobiologi.
Han var biolog.
Har det faktum att din farfar hade detta yrke och position styrt dig?
Eller är det helt oberoende?
Nej, nej, jag tror inte det är helt oberoende.
Jag är bara nyfiken.
Jag studerar också molekylärbiologi, virologi och mikrobiologi.
Precis som min farfar.
Men jag tror inte det är därför han gjorde det.
Jag är bara nyfiken.
Kanske ligger det i generna, jag vet inte.
I detta ögonblick, när du fick reda på att din mamma är judinna,
började du fundera på vad judendomen är?
Ja, jag funderade lite på det.
Vi hade religion i skolan och jag fick veta lite om det.
Men för mig har det bara en positiv betydelse.
Jag tänker inte på det.
Judar, folk ser dem ofta som ganska intelligenta.
Frank Bungsrich, jag vet inte.
För mig har det bara en positiv betydelse.
Jag har aldrig haft några negativa associationer med judar.
Som om någon skulle kunna säga något till mig.
Du, som nu bor i Sverige,
har du stött på svenskar som frågat dig om ditt ursprung?
Jag vet inte om de frågade, men det kommer upp ibland när vi pratar.
Och ibland säger jag att jag är judinna.
Jag har inte hört något negativt.
Bara vissa säger, "Åh, du är judinna, det är därför du är så talangfull."
Tror du på det?
Nej, jag vet inte.
Många judar finns över hela världen.
Genetiskt eller inte.
Eller bara som en familj.
Jag vet inte.
Diskuterar du ibland med din syster, som inte kan vara här idag,
era morföräldrars öde?
Har du läst böckerna som publicerades av Noem och Macower?
Jag har läst dem.
Tja, inte alla, men nästan.
Jag har läst nästan båda.
Jag gillade dem, jag läste ganska mycket.
Men jag tror inte hon är särskilt intresserad av dem.
Hon är fortfarande ganska barnslig.
Jag är inte särskilt intresserad av dem.
Jag skulle hellre vara 100% svensk om jag inte ville.
Nu skulle jag vilja återgå till Noem och Macower.
Ja, det skulle jag.
Jag skulle vilja fråga dig nu, vad skulle du vilja föra vidare till dina barn och barnbarn?
Jag säger det mycket kortfattat.
Jag skulle vilja att de blir anständiga människor.
Jag tror det är allt.
Som du vet är jag inte intresserad av trons lag.
Jag vill att de ska vara anständiga människor
och, om möjligt, lära sig en läxa som de kan använda till nytta för andra.
Tack så mycket.
Översättning och transkription: Krzysztof Czart
© PTA / TVP