1997. Vi ska göra intervju med David Szpigler.
Mitt namn är Jan Levy.
Vi befinner oss i Stockholm i Sverige och intervjuspråket blir svenska.
Mitt namn är Jan Levy.
Dagens datum är den 20 maj 1997.
Jag ska intervjua David Szpigler och vi befinner oss i Stockholm, Sverige.
Jag ska börja med att be dig att tala om vad du heter.
Jag heter David Szpigler.
Har du något mellannamn?
Chaim David.
Du är född när då?
11.2.1920 (11:e Februari, 1920)
Och det betyder att nu är du alltså...
77.
Du är född i...
Bendzin, Polen.
Kan du stava Bendzin?
B-E-N-D-Z-I-N.
Och det ligger i Polen och närmast större stad är Katowice.
Kan du också börja med att tala om vad din far hette?
Min far hette Ojzer och mor hette Miriam.
Och din far var född...
Han var född i Wollbrom.
I Wollbrom, som ligger också i närheten.
Det är inte långt från Bedzin.
Ungefär när då, minst då han var född?
Ungefär 1870, den tiden.
Den tiden, slutet på 1800-talet.
Och din mor hette Miriam och var född...
Hennes flicknamn
Schweitzer.
Och hon är född i...
I Bedzin.
Också i slutet på 1800-talet.
I slutet på 1800-talet, ja.
Du hade syskon i ditt föräldrahem?
Ja, vi var fyra syskon tillsammans.
Tre systrar.
En heter Elke Beile.
Hon var född när då?
1900...
Början på 1900-talet?
Början på 1900-talet.
Elke Beile.
Och sen var det Cima.
Hon är född fyra år efter den äldsta systern.
Sen den yngsta systern heter Reisel.
Och det mellan mig och henne var det en skillnad på sju år.
De var alla gifta? Elke Beile...
Alla var gifta, ja.
Elke Beile hette som gift?
Abramczyk.
Och Siman?
Cima var gift, hon hette Gleitzer.
Och Reisel?
Och Reisel var gift Rosenblom
Rosenblom.
Och alla hade barn.
Förlåt, alla?
Alla hade barn.
Då ska vi se, om du sen kommer in på ditt föräldrahem i Bedzin.
minns du adressen var det låg?
Kollontaj 9.
Colontaria 9.
Och din pappa, vad gjorde han?
Vi har haft en affär från konfektion (kläder).
De har barnkonfektion, egen tillverkning, i angrå och detalj.
Och din mor, vad gjorde din mor?
Hon hjälpte till i affären.
Vilket språk talade ni i ditt föräldrahem?
Yiddish.
Och min far talade tyska och ryska.
Likadant med min mor.
När lärde du dig polska?
Jag lärde mig i skolan.
I skolan.
Ditt hem höll din mamma korserkök.
Strängkorser.
Så den judiska tillhörigheten skulle du betecknas som snarast?
Som ortodox.
Ortodox i ditt föräldrahem.
Det fanns en synagoga i närheten, vet jag att du har berättat.
Det fanns den.
På samma gata?
Samma hus.
I samma hus, till och med.
Och där gick familjen, hur ofta gick ni?
Min far gick tre gånger om dagen.
Tre gånger om dagen?
Ja, tre gånger om dagen.
Han var verkligen "frum".
Han var "frum", ja.
Förutom syskon, hade ni släkt?
Stor släkt.
Jättestor släkt.
Från pappas sida och från min mors sida.
Största släkten var från min mors sida.
Min mamma hade ungefär sju stycken, tror jag farbröder och morbröder.
Så det var en stor familj, stor släkt.
Hur omgicks ni? Var det på de stora helgdagarna, födelsedagar?
Ärligt sagt, födelsedagar, firade vi inte i Polen mycket.
På helgdagar, bröllop och sådana saker var det nästan 90 procent bara släkten. Det var över hundra!
Du gick i skolan i Bendzin?
I Bendzin, ja.
Kan du beskriva den skolan?
Agedat Israel. Det var en religiös ortodox skola från Agedat Israel en skola bara pojkar.
Hur stor del av befolkningen i Benjin var judar?
80 procent av befolkningen var judar.
Det var en fredag kväll, det senaste det var judar.
Det var stängt alla affärerna, det fanns inte öppen en enda affär på lördag.
Så den skolan du gick i var en yeshiva?
Ungefär så, ja.
Man läser 60-70 procent Talmud och Mishnah.
Och 30 procent Moshe var obligatoriskt polska.
Polsk historia, räkningen, allt det där.
Du hade alltså judiska skolkamrater, hade du enbart judiska kamrater?
Enbart judiska kamrater.
På den tiden du gick i skolan, på 30-talet, slutet på 20-talet, början på 30-talet, förekom det antijudiska stämningar som du minns?
Det fanns det, jag kommer ihåg att det var 1933.
Det var det en däckis, det kallar sig som nynazisterna här i Sverige.
De skriver "Köp inte hos judar".
1933?
1933, precis samtidigt som det var i Tyskland, då har vi känt det.
Och vi har haft "en gros" (grosshandel), det kommer att vara "folksdeutscher" som det kallas, efter kriget.
De kom och handlade, de kom särskilt på söndagar och beställde sina varor, de skulle inte säga att de köpte oss judar.
De kom in bakvägen, om man säger så.
Fanns det många folkdeutscher i bänjin skulle du säga?
I folkdeutscher i Bendzin fanns det inte så många, men det fanns det från Schleswig, Katowice, Chorzow, Rybnik, den tiden var det det.
Vad hade du för fritidsintressen förutom skolan?
Vad gjorde unga judiska pojkar?
Vi gjorde den vid en organisation som heter 'Shomer Hadati', det är Mizrahi, och det fanns inte aktivitet, kan man säga, fotboll, det fanns inte, som religös jude får man inte göra den.
Religiösa judar får inte göra den i den tiden.
Det var det, och vi åkte på kolonier tillsammans.
Du nämnde det här med att 1933, samtidigt som nazismen kom upp i Tyskland, minns du om dina föräldrar var oroliga?
De var jätteoroliga för vad som kunde hända.
Förekom det att de talade om att lämna Polen?
Vi hade ingenstans att lämna vart skulle vi åka någonstans? Det var stängt överallt.
Slutade du skolan före kriget?
Jag slutade kriget före kriget, det var ungefär 1936-1937, och hjälpte till i affären.
Du hjälpte din far i affären?
Ja.
Så det var där du var när kriget bröt ut 1939?
Ja.
Kan du beskriva hur du minns krigsutbrottet?
När krigsutbrottet var 1939, såg jag att jag måste hämta en del varor som inte var tillskurna och lägga dem i en källaren.
Källan ska inte vara fuktig.
Vi lade in Wellpapper som papper, det var faktiskt en spetseri på den tiden, man läggde in det i konserverna.
Då plockade man bort allt upp, vi lagde om varorna, vi sa att vi skulle mäta upp tre meters varor.
Vi skulle kunna sälja, man vet inte vad det blev efter kriget.
1939, då var alla affärer, judiska affärer, måste vara stängda.
De små affärerna konfiskerade de direkt, och de större affärerna hade de satt in förtroende handlare.
Då kom det en förtroende handlare, en köpare av varor i våren, som gjorde stora affärer, han hette Jan Godowski, och min far erbjuder honom att han ska vara hans förtroende handlare.
Han har lovat att han ska hjälpa mycket han kan.
Kan du beskriva tröjhändlare (förtroende handlare), vad det egentligen var?
Han var riktigt en ordentlig människa, han var inte affärist om man säger så, han var ärlig och betalade allt kontant.
Men han var alltså inte jude?
Han var polsk, han bodde i Wrocławski, och därmed i Wrocław efter kriget, och han tilldelade den i kolgruvorna, och de ska köpa för honom avbetalningen.
Exempelvis de jobbade med 5-6 tusen personer, och de behövde en kappa eller en klänning eller någonting, då tog han från kolgruvorna avbetalning varje månad deras lön.
Och på det sättet gick vi omsättning mer hos oss.
Men fick din far några av de pengarna?
Det tror jag säkert han har fått.
Så på det sättet var inte all inkomst konfiskerad?
Nej, nej, nej, han ger den.
Vad minns du när tyska armén marscherade in i Benzin?
Det var fruktansvärt, en lärdag kommer jag ihåg, det var precis kommer de in, och det var fruktansvärt.
En fredag bröt de ut kriget och lördagen var de redan i Bendzin.
Kan du beskriva vad du såg när de kom?
De kom med små sådana, inte tanks, men små motoriserade bilar, och de ställde sig och varje hörn.
Och det var, får man inte gå ut allting, någonting.
Det var utegångsförbud för alla.
Och lördagen på, i första kriget, det var i sjunde var en lördag, var det.
Hade de bränt en synagoga.
Som låg i samma hus?
Nej, inte i samma hus, en stor synagoga.
En stor synagoga, och sen brände de, i Bendzin var det en, en som heter som, en palats, en gammal palats, ruinerna.
Brände de hela judiska, det var inget ghetto, det var bara judar, fattiga judar bodde dem.
Och de, i den veckan brände min farbor.
Han brann in?
Han brann in, de brände honom den. Första veckan var det samma den.
Vad hände med er familj? Fick ni bo kvar?
Vi bodde kvar, ända till 1940, tills jag åkte till lägret.
Var ni tvungna att flytta 1940, eller?
Nej, nej, nej, jag flyttade till lägret.
Och de bodde kvar?
De bodde kvar.
Hur länge bodde familjen kvar, trots att du inte var där?
Jag fick, sista fick jag till 1942, 43 tror jag.
För det bildades ett ghetto i Bendzin?
I Bendzin en ghetto, ja.
Så vad hände med ditt arbete efter krigsutbrottet, och innan du kom till lägret 1940?
Ingenting, jag var två år sedan på Svarta Börsen, man säger så, och bundit fast mig i en liten tygbit.
Gick till en annan, skräddare han sydde ett par byxor eller någonting annat.
Därför den fick jag lite pengar, köpte i brödet den, och stå i kö efter brödet.
Var det rationering?
Det var rationering med detsamma den.
Behövde ni bära Davids stjärnor?
Inte med detsamma.
Minns du ungefär när?
1940 innan jag kom till lägret var vi tvungna att behöva stjärnorna.
Hur gick det till att du kom till lägret, kan du berätta om det?
De ville ha ung arbetskraft i arbetslägret, och de gav det till församlingen,
den judiska församlingen, att de ville ha två tusen personer.
Och de satt på en lista.
Vilka var de?
Församlingen.
Församlingen satt på en lista på ungdomar, och det fick vi en vecka innan.
Det var precis i helgen när judiska storhäktigheterna i Jönkipu fick vi en kallelse,
och det kallas den, att vi ska ställa in sig i Shemini Atzeret.
Det var det sjunde dagen Sukkot, att vi ska ställa sig till .
Det finns en kallelse, det kallas Barnhem i Sommerheim, som inte har föräldrar
Barnen som inte har föräldrarna, de bor där som de matar dem.
Och då skulle vi träffas där borta och transportera oss till Klein-Mangestorf.
Var ligger Klein-Mangestorf?
Klein-Mangestorf ligger mellan Opel och Breslau. Kreis Opel var det.
Och det var ju då tyska riket...
Det var tyska riket. Förra kriget var det tyska riket.
Vi skulle bygga RAB, det kallas Reich Autobahns.
Det skulle ni bygga. Och ni var, vad sa du, två tusen ungdomar?
Vi var två tusen ungdomar, från Bendzin och Sosnovjet, från Dombrova, från Olkors,
hela om, från Tjelaj, bara judarna som kom dit.
Ni skulle bygga motorvägar.
Motorvägar. Och det var det inte SS, nej, SA-man var det.
Som var vakter. Det var SA som var vakter.
Det var SA-vakter.
Och hur gick arbetet till?
Arbetet till var det enormt, var det 20 kubikmeter sant,
måste man skäffla på kubikmeter, lårorna, kallas det lårorna på svenska?
En trälår.
En sån där små vagna måste man säga.
20 kubikmeter sand, om det var sten, det var åtta mellan tio,
måste man ta med en hacka.
Och ta sönder den?
Ta sönder den och lyfta upp den.
Och sen kommer den schaktad om, och sen kommer valserna och den,
och sen gjutar vi den med betong.
Var det tungt arbete?
Mycket tungt arbete.
Det låter tungt.
Hur var behandlingen under själva arbetet?
Under själva behandlingen var det, det var det en,
Förman var det en tysk som var arbetsledare.
En civilist?
En civilist, en civilist.
Han är mycket tystlåten av sig.
Han så samlar sig delar in i grupperna.
En ska jobba schakta, en del ska betonera.
Och det värsta arbetet var det från början, 40.
Vi måste en skog rena, göra rent skogen och dra ut alla stubbar.
Och de stubbarna fanns ingen i för tiden.
Man ska ta en traktor och riva upp den.
Vi måste gräva runt omkring och dra den för hand.
Dra för hand, handkraft, allting med hand.
Allt med hand.
Inga maskiner.
En del var tvungna att kapa den en meters längd från träden.
Och sen kom en lastbil och lastade upp dem.
Vart de var iväg med den, vilket vet man inte.
Var bodde ni under arbetet på nätterna?
Vi bodde i barackerna.
I barackerna?
I barackerna. Vi gick med vakterna till arbetet.
Genom ett litet samhälle, det kallades på tyska en dof (by).
En liten by.
Hundra procent av de tyskarna visste var vi var.
Inga kontakt med civilerna.
Först var det på post hemifrån.
Och vi kan få paketen också.
Till 1941.
Så du var därifrån hösten 1940 till...
Till 1943.
I arbetsledet.
I olika arbetsläger och till Östfronten 1941.
Just det.
1941 när Tyskland anfallde ryssarna.
När Tyskland anfallde ryssarna efter två, tre veckor.
Det var juni månad.
Då kom det en stor delegation med militärkläder och civilkläder.
Vi var tvungna att klä av oss spik nakna.
Och det gick en läkar undersökning.
Precis som man säger.
Vi undersökte lungorna, hjärtan, allt.
Och från de par hundra som vi var där borta gick vi omkring 90 hundra stycken.
Då hade de plockat bort oss.
Isolerat oss direkt.
Vi fick gråa uniformer som organisation Tot hade haft.
De var svarta och vi hade gråa.
Det var en arbetsorganisation.
Arbetsorganisation, ja.
Och vi gick vid detsamma, fick vi en hel limpa bröd med korv.
Vi öppnade vagnar med presenning på dem.
Så blev ni transporterade?
Vi transporterade från Mangelsdorf, Klein-Mangelsdorf.
Utanför Breslav.
Och från Breslav kom andra judar upp den.
Då åkte vi två veckor upp till och mellan Minsk och Kharkov.
I två veckor var ni på väg?
Två veckor, ja.
Till och mellan Minsk och Kharkov.
Vet du ungefär var ni...
Ingenting, på den tiden var det redan SS.
Första gången vi sov i SS kom vi med i transporterade vagnar.
På varje vagn står det fyra SS-människor.
Och ni var då en 80-90-100 stycken som var speciellt uttagna?
Från det läget.
Från det läget?
Ja.
Och sen tillsammans med andra från Breslav.
Hur många trodde ni var ungefär?
Vi var ungefär 500-600 personer.
Och vi bodde i barackerna.
Ni bodde i barackerna någonstans mellan Minsk och Kharkov?
Det var inte i barackerna. Det var i barackerna vid SS.
Vi bodde i de vagnar som vi bodde i.
Ni bodde i vagnarna som ni blev transporterade i?
Och vad bestod arbetet av?
Arbetet bestod av att den ryska järnvägen var bredare än den europeiska.
Det var tvungen att ta bort en skena...
Och flytta den?
Och flytta den. Det värsta var den 1941-42, då var det så kallt.
Hade de varnat oss om en skena skulle gå sönder,
så hade tio personer blivit döda tillsammans.
Gick det någon sönder?
Tyvärr gick det inte sönder. Vi var så aktsamma.
Och det värsta var att vi hade fått ett holländskt...
Vad kallas det?
Träskor.
Trädgård.
Ja, ja. Holländska träskor.
Och det värsta är att när man går i sned...
När det är halt.
Det sätter sig som en stor berg.
En stor bulle under.
Under den.
Svårt att gå.
Och de kom med sådana piskar som "laus, laus, laus".
Och ni bar rälsen?
Ja, vi bar rälsen. Vi tog ut den rälsen och tog ut spikarna.
Och satte in... Det var tyska ingenjörerna som mätte dem.
Som arbetsledare?
Som arbetsledare. Det var tyska, civila.
De talade inte med oss någonting.
Och de ritade med vit krita, eller med röd krita.
Det ska vara avståndet mellan en skillnad till en annan.
Och det satte vi in och hamrade med.
Hamrade fast den, så att det skulle bli samma spårvidd som...
Samma spår som europeiska.
I resten av Europa.
Och så kom det en narchop från Tyskland till Ryssland.
Till de tyska arméerna i Ryssland.
Det värsta var det när de hämtade vattnet från en tankbil på kvällen.
Så att vi skulle kunna tvätta oss och dricka.
På morgonen var det is.
Det var kalla vintrar 1940-talet.
40, 41, 42.
40, 41, 42 var kalla vintrar.
Ja.
Hur kallt kunde det bli i Vit-Ryssland?
Kanske 35-40 grader.
35-40 grader kallt.
Och vad hade ni för kläder?
Samma som vi hade, ingenting.
Ett par byxor, en skjorta.
En byxor, en skjorta, en tröja, en jacka.
Det var allt. Inga vantar, ingenting.
Inga vantar, ingenting.
Hur många var ni som lyfte en järnvägsskena?
20 personer.
Hände det att man tappade...
Det hände det också.
Hur reagerade SS-vakterna då?
De slåss. Vi fick stryk.
Hur var behandlingen i övrigt när det gällde mat?
Ni bodde i järnvägsvagnar, men hur var maten?
Mycket dåligt mat var det.
Och de sanitära förhållandena?
Fanns ingenting alls.
Jag kommer ihåg när en skena kom hit på min ben.
Det var en kille, jag tror han var...
Inte långt från Bendzin.
Han skulle studera som läkare.
Det fanns inget gjort.
Ingenting. Blodet rann.
Så han tog din urin, kissade på den enda som fastnade.
Och tog en bit från jackan.
Och satt på den.
Han trodde det var brutet. Det var inte brutet, tack och lov.
Jag tills idag har jag märken på den.
Så istället för jod använder du urin för att desinfektera?
Urin, där ska det ska desinfektera den.
Du har inte men av det idag?
Ibland är det det.
Men du bröt inte benet?
Nej, tack och lov.
Ni flyttades ni mellan...
Vi flyttade mellan.
För ni bodde på järnvägsvagnar?
Det var mycket lätt för dem.
Allt eftersom järnvägen blev smalspårigare så kunde de flytta er närmare fronten?
Närmare ställen.
Och hur länge höll du på med det här arbetet?
Till 1943.
Till 1943? När då 1943?
Ungefär i februari, februari, februari, mars.
Vad hände då?
Det var många sjuka människor som var tyfus.
Och de bryter benen och det fanns inget.
De vill inte ta dem till sjukhuset där nere.
Det var det Judiska sjukhuset i Sosnovjets.
De hade plockat upp mig som kallade sig "Frisk".
Jag skulle bära dem i järnvägsvagnar.
Som sjukbärare?
Som sjukbärare och flytta dem till Sosnovjets.
Och Sosnovjets ligger i närheten av...
6 kilometer från Bendzin.
Så där fanns ett judiskt sjukhus 1943?
Ja, före kriget också.
Och hur länge var du där som sjukbärare?
De hörde i ghetto redan att det fanns en transportsjuka.
Och de visste redan innanför församlingen att jag kom med.
De ordnade mig en tröja när jag skulle komma.
Bli befriad eller nån permission eller nånting på det sättet.
Hur mycket de har betalat vet jag inte alls.
Och så jobbade jag i det som kallas "Dulag".
"Gulag"?
"Dulag".
Vad betyder det?
En samlingspunkt.
Och då såg de en SA-man som...
"Du var så duktig att du jobbat vid RAB och sen jobbade du på S-fronten."
"Du får permission två veckor."
"Du behöver inte bära Juden stjärna", sa han till mig.
"Du bara en papper från mig att visa att du går tillbaka till arbetslägret."
Så du hade ett gott rykte?
Ja, bra ifrån dig när du byggde väg och järnväg.
Därför fick du permission.
Betydde det att ni hade kontakt med hemorten?
Nej. Det var brytet kontakt '41.
Jag visste ingenting mer.
Visste ni vad som hände i kriget?
Ingenting.
Så när du fick permission för att lämna sjukhuset...
Jag hade inget pengar. Jag gick upp från Sosnovjets.
Det var redan spärrad. Juden får inte gå.
Jag gick från Sosnovjets till Bendzin.
Hur långt är det ungefär?
6-7 kilometer.
6-7 kilometer? Det gick du till fots?
Ja, gick till fots.
Det var redan spärrad. Juden får inte gå ut.
Jag knackade och började tala på jiddisch.
Jag kom tillbaka precis som messias kom.
Du kom tillbaka till ditt föräldrahem i Kollontaj.
Det var i början av februari-mars.
Ja, det var i mars.
Var gettot upprättat?
Det var upprättat.
Hade dina föräldrar varit tvungna att flytta?
Ja, de hade varit tvungna att flytta.
Vad kallade du gettot?
Kleinschödula.
Minns du adressen?
Ingenting.
Vi kan sluta där. Det är slut på band 1.